בני,
הלו?
כן.
מה התעודת הזהות של שירה?
הלו?
כן, אני מנסה להיזכר.
רגע, 80, 90, 12 זה יעל, נכון?
של שירה אני צריכה. אתה יכול לשלוח לי בוואטסאפ?
אני פשוט מראה את זה. יעל, אתה לא ענית לי. יעל ממל"ד דבר הזה במסקל אוכלוסין,
והיא צריכה לתת את תעודת הזהות של כל מי שגר איתה בבית.
זה בסדר?
היא מקבלת כסף מזה, תגידי?
כן, 70 שקל.
הבנתי.
כן, זה בסדר. שירה גם חופרים לי כל יום.
אוקיי, מה התעודת הזהות של שירה? מי חופר?
אני לא יודע, אני אגיע הביתה. זה כאילו יפתר לי עכשיו השנייה?
היא פשוט ממלאה את זה, ואין לי את זה.
שירה לא בבית עדיין?
לא.
היא הלכה לריצה.
ואז היא פגישה עם חזקין.
מי אמר לך את זה?
היא?
כן.
טוב, אז אני אתקשר אליה.
טוב, ביי. הנה, רגע, רגע, אני רואה שאני רואה אותה שנייה.
אתה רואה אותם או אתה רואה את עודת הזהות?
אותם.
אותה? איפה אתה רואה אותה?
גברת, מה את רואה את זהות שלך?
אתה רוצה את כל היתה עצמה?
רגע, רגע.
אני עוצר אותה פשוט, כן? ארבע, שלוש? ארבע, שלוש? ארבע, שלוש, חמש, שלוש. רגע, שלוש,
שתיים, שלוש, שמונה. שלוש, שתיים, שמונה. לא, לא, לא. שלוש, שתיים, שמונה. רגע, שלוש, שתיים, שמונה. נו, דני, לא שומעים אותך. שלוש, שתיים, שמונה.
אחד, שמונה.
כן. ארבע, שלוש, חמש, שלוש.
איך? שלוש, שתיים, שמונה, אחד, שמונה, מה?
ארבע, שלוש, חמש, שלוש.
כן. וחזקי, מה שלך?
אנחנו משלחים אותנו למעצר.
טוב. שתיים, שמונה, שמונה, שמונה, ארבע, שלוש.