יוני, מה העניינים? -בסדר. -אתה חושב שתצטרך אותי היום בצהריים למשהו?
-יכול להיות, אבל יכול להיות שלא. אני לא יודע. -טוב.
בעיקרון אני מסיימת ב-14:15, אבל אני מתלבט, הייתי חוזר, אולי אפילו לחזור כבר עכשיו. -לא, לא, לא בלחץ כזה. 14:15 זה בכל מקרה נראה לי יהיה סביב.
כאילו, לא לפני,
14:00 כזה. -כאילו אם, הבנתי.
כאילו אם תיסע לירושלים עולה אינשהו או לא לפני? -אני לא רוצה לירושלים, אני רוצה עכשיו לראות משהו.
-עכשיו אתה נוסע?
-עוד איזה חצי שעה, כן. -אז אין לך עניין שאני אעבור.
-אין, עד שאני אבדוק וזה, זה סתם. כאילו, לא אי אפשר... -סבבה.
-אני צריך אותה רק בשביל לחתור על המסמכים וכאלה דברים.
-כן, הבנתי, הבנתי. -בגלות, אז כאילו אפשר להגיע. -כן, סבבה, אוקיי, אז ביי. -הרוצה לבוא, את יכולה לבוא, אני לא...
-לא, אני יועיל, אני שואלת. אם אני לא יועיל, בוודאי שלא. אם אתה...
כאילו, אם אני אבוא ללוד, היכול להיות שאני צריך לבוא עוד פעם ללוד?
-יכול להיות, מה זה יכול להיות?
לא מבין. -כאילו, אתה הולך שם ללוד לראות אוטו.
אם הוא טוב, אז אתה קונה אותו, אז אני צריך לבוא ללוד?
-כן, אבל אולי רק ללוד, אולי צריך ללכת קודם כל לבנק מסע, זה בלאגן. -הבנתי. אז כאילו, אין לי סתם מה לבוא מתוך הנחה שאולי ללוד יצטרכו אותי.
-נכון. -מקסימום אני אבוא ללוד עצמאית.
-עצמאית או שאני אומר, לא יודע, לא יודע, בואו נעשה סלב סלב, אוקיי? -סבבה, ביי. -ביי.