כן, איפה אתה?
אני בדרך לבית שמש.
איזה מסכן, יו, אני כל כך מצטערת.
כן, לא קרה כלום, נו מה.
אבל האוטו נוסע?
מסתם ירחם עלייך.
סתם, הבאסה שלנו יהיה לחזור, אבל איך אתה, האוטו נוסע עכשיו?
כן.
טוב.
אבל הגעת עד איפה? כאילו מאיפה שהיינו, ואז הצלחת להסתובב?
אל תשאלי, היה סיפור מההפטרה.
טוב, אבל איך תיסע מחר?
אני, אין לי ברירה, אני צריך לנסוע עם האוטו.
אז כן, אתה חייב לאכול, למה אתה צריך אבל לנסוע מחר עם האוטו?
בגלל שאני הולך לראות מכוניות,
ואני חייב להגיע עם אוטו בשביל שאולי אני אוכל להפיל את זה עליהם,
כי אחרת האוטו לא שווה כלום.
בדרך טוב, תאכל בבית. אז אם אני אוכל לקבל איזה כמה אלפי שקלים על האוטו, אז זה שווה לי, הבנת? כן.
ברור, יש בבית לחמניות, פיתות, הכול, ביי.
אני אסתדר. איך שאמרת?
נחמד, אבל בואו נגיד שאם הייתי יודעת שזה יהיה כזה טררם, הייתי מוותרת.
מה זאת אומרת?
תיכאן במאייל לנסוע באוטובוס.
כן, אז אני מתכוונן.
זה יפה, היה לו מאוד שזה יפה.
אבל תיכאן במאייל לנסוע באוטובוס, מה זאת אומרת? מה איפה? לא, הייתי יודעת, כשיבוא, אני כזה בלאגן, הייתי מפקרת על ההצגה, וזהו. למה? לא הבנתי, תיכאן במאייל לנסוע באוטובוס.
כן, אבל זה בלאגן, זה כאילו אני גם עייפה,
גם לייעל זה תקוע לי ממבחן, כאילו זה תקוע קצת. מה נהיה לך יותר בלאגן אבל? מה נהיה לך יותר בלאגן?
לא בגלל זה, סתם אני עייפה נורא, אני כאילו נרדמת פה.
בסדר, בני, אני צועקת פה באמצע התיאטרון, אני מקווה שיהיה טוב.
ביי.