אני עם אוטו עד חמש, אבל עכשיו נזכרתי שבעצם יש לך את האוטו של אבא שלך.
מה יש לך שם?
אני מנסה, שם את הטלפון שלי, התקדמתי ביום,
זה לא היה,
את החלפים, אני שם את הטלפון שלי לתיקון.
אה, אז אולי תחזיר את שירה אחרי זה? נכון, אף אחד לא אמר לי, כי היא נוסעת לכמה.
אני גם, היא הודיעה לי רק על הבוקר, אני גם לא ידעתי.
טוב, בסדר, אוקיי.
בואו, אז מה תעשה?
אני נוסעתי עם הנעלי סבבה.
מה?
נקפתי את הנעלי סבבה.
אה, אוקיי, טוב, ביי.
למה את לא עוד חמש?
זה היה טובה. כי יש לנו ישיבות פדגוגיות, ואני חייבת להיות.
ומתי גלעד עובר הביתה?
בארבע, ואיך יעל? היא הייתה על הפנים כוויתת.
כן, כואב לה עוד איתן, אבל תאפשר. לא, אבל היא גם נצטרכה לנסוע בערב לירושלים.
לא, בסוף לא.
ביטלו לה?
כן.
לגמרי את הזקנה?
לא, אבל בינתיים היא לא שוחררה מהבית חולים.
אה, הבנתי.
טוב, בסדר.
ביי.