מה העניינים? איפה אתם?
כרגע שנייה אספתי את שירה.
סיימתי את קרוסטרד.
וואו, מדהימה.
את רוצה לבוא הביתה? יש לי, הכנתי פשטידת ירקות.
אה, אוקיי.
לא, אז לאן תלכו? אין בעיה, תלכו. לא, הבעיה היא שיש מלא פקקים, אחרת גם אני הייתי בארבעה איתך, אבל יש מלא פקקים, אני חושב שאני אקח אותה לאכול פה.
אין בעיה, אבל
אין בעיה, ממש.
אלא אם כן את, כאילו, אחת משהו רציני. לא, לא, ממש לא, יש כולה פשטידה מסכנה.
ממש לא.
גם אמרת לי שמן הסתם תאכלו שם. חשבתי על זה, כי הייתם ילדה, כאילו,
ילדה יחידה, אז צריך להפניק אותה, לא?
ברור, ברור, ברור. גם זהו, אני אסוף-סופית.
איזה מדהים, באמת, את כל הכבוד לך ממש.
ממש ממש כל הכבוד לך. טוב, בזכותי שהיה בהסיעותי, אבל, בזכות מה?
שהיה בהסיעותי, איך יהיה בהסיעותי?
לא, ברור, מה?
ברור שזה הקל מאוד. וואי, הכול בקוק, זה מפחיד.
אבל למה? אני לא מבינה. אני חשבתי שכולם בצפון.
זה הנקודה, כולם עוברים פה בדרך לצפון.
באמת? זה גם שיש בחצי, זה הזמן ש... אבל למה לעבור בחצי? לי צריך לעבור בתל-אביב בדרך לצפון.
אה, אתם כאילו, הבנתי.
הבנתי איפה. אנחנו בצפר, אנחנו בהרצליה.
כן, כן, אני מבינה. זה לא תל-אביב.
כן. לא, יש פה זה, כאילו פורח.
כן, מגניב.
תהנו קצת, תהנו. זו באמת הזדמנות.
תודה, אמא.
אני ניקיתי את כל מה שאמרת.
עשיתי כביסות, עשיתי הרבה דברים.
תודה, אמא.
טוב, ביי חמודים.
נסיעה טובה, בני.
תשמרו על עצמך. בני, אבל תאכל גם אתה משהו, לא?
כן, אתה מוקדם לי, אבל אני אוכל בכל זאת.
טוב, אחלה, ביי.
את רוצה? את לא חייבת.