כן.
יואב איתך?
כן.
תשאל אותו, רגע, אני לא יודעת אם זה סוג נורמלי, גלעד.
תשאל את יואב אם יום חמישי הבא הוא יהיה בבית או רק שישי?
יום חמישי הבא תהיה בבית או רק שישי?
לא, לא, אני לא קונה את זה. זה מגעיל ואני אצטרך לעשות ארי, זה מגעיל.
גם, זה לא מריא.
הוא לא יודע, הוא לא יודע.
טוב, כי השאלה היא, אתה מבין, הייתי אומרת לו, השבוע הבא, אם הוא בא לירושלים ביום חמישי, אני אבוא, אני אפגוש אותו.
רגע, או שעדיף לקבוע מחר ביום שישי בתשע וחצי בבוקר בפאגי.
כן, זה עדיף.
זה טיפשי בנק ירושלים.
מספיק עם זה. סבבה, תקבע מחר בפאגי, אם אפשר, בתשע וחצי.
גם ליעל?
לא, יעל לא בבית, היא לא חוזרת.
יעל מיום שני בבית. אה, יעל מיום שני בבית?
הבנתי. יעל מיום שני בבית, היא לא מחר בבית.
תקבע רק לי וליום, מחר בתשע וחצי, כי בעשר אנחנו יכולים ללכת למוזיאום.
טוב,
שלא יקבעו לי באחד עשרה, כי אני לא יכולה, אני יכולה בתשע וחצי.
תגיד לו שיש לנו עוד דברים וחייל שבא הביתה במיוחד וצטט, צטט, צטם.
ביי.