אבא,
אבא, איפה אתה?
אני עם יואב, יצאתי לדייט. למה?
טוב, כי אני צריך שתברך לי את ספרת העומר.
אה,
תבקש מאימא או משירה טוב, או שצריך כשנחזור טוב? הם אמרו כבר, הם אמרו כבר. הם אמרו כבר?
כן, אני פשוט אספור לבד.
אז מה אתה עושה?
מה?
לא, עדיף שמישהו יברך ויעל לו.
אז מה נעשה?
אני אפילו אספור לבד.
מתי אתה הולך לישון?
עכשיו.
אתה עוד מעט אתה הולך לישון חמוז?
אני הולך שם עכשיו.
אז תשמע, תשמע.
יואב, מה הדין?
אני לא זוכר פתאום.
נגיד שאני...
אם אני לא מברך עכשיו, אני מברך מחר.
אני מסופר מחר.
למחר אני מסופר בברכה? לא, אני מסופר בברכה ביום.
אם לא פספסתי.
לא פספסתי.
לא פספסת מחר אני מסופר בלי ברכה? לא, לא, לא. לא פספסתי. אבל הלילה אני פספסתי. זהו.
מחר אני מסופר בלי ברכה. אני לא יכול לברך מחר בכל מקרה.
לא.
זהו. למה...
גלעד, אני מקפיד איתו כל ערב לברך איתו
כדי שהוא יוכל לצאת.
כי הוא פספס איתי יום מתישהו.
אה, לא. הוא פספס, אז מחר...
אז זה לא הולך. צריך רק בשעות הלילה. זה מה שאני זוכר.
מה?
טוב, אז תשמע מה אני עושה. גלעד, אתה שומע?
שנחקקים למחר בבוקר ואז נכנסנו לצאת לברך? לא, לא. אני לא יכול לברך מחר. תקשיב, אני אברך עכשיו בטלפון.
אוקיי? זה לא יעזיק.
נכון? כן. טוב.
ויואב לא יברך.
אתה תהיה ראשון.
אם תהיה הרג שנחזור, אז יואב יברך איתך.
לא, זה לא יישאר הרג. אל תישאר הרג בשביל זה. בשום אופן. אתה שומע? לא, זה לא יישאר הרג.
אבל אם הוא לא נרדם טאו, אני לא יודע מה.
אז יואב יברך איתך שוב, אוקיי?
כן.
תקשיב, ברוך אתה אדוני שלא היינו מרוחם אשר גדלנו לזבשנה ולספירת העומר.
מן. היום?
היום
1:30? היום
1:30 יום. היום 1:30 יום. היום 1:30 יום. היום 1:30 יום. כן, סליחה. היום 1:30 יום שהם 4 שבועות ושלושה ימים לארון. שהם 4 שבועות ושלושה ימים לארון.
אוקיי, עוד יומיים לתספורת.
נהיה לטוב חמוד שלי. איך היה בית ספר? בכלל לא דיברתי איתך היום, גילן.
היה אחלה. כי אתה הלכת ישר לסופר עם פרשים.
מבקש. היה אחלה.
טוב, ביי חמוד.