כן.
אתה פה בבית?
לא, אני בביג, אני צריך לקנות דברים הבית.
אה, אוקיי, זהו. תגיד לי שאתה חוזר, אז אני אעלה דברים מהאוטו.
אה, את בבית?
כן, עכשיו חזרתי שנייה. וואו, זה היה מהר.
לא, לימדתי מ-1.5 עד 3, זהו. טוב, יעל, אי אפשר להגיע למקום הזה.
הסתבכנו קשות, כי בגלל הכביש החדש, ואחרי זה הפקקים מטורפים.
בקיצור, עוד עכשיו הגעתי לביג.
אבל מה, זה הכרע הרבה, התבאסה?
לא, הם לא הגיעו, אף אחד לא הגיע.
הייתי צריכה לחכות איתה איזה חצי שעה.
תומעים, וואי, תקשיב, זה פשוט טמטום. פשוט טומעים. אמרתי לה, תבואי, חצי שעה איחור, אף אחד לא יהיה אכפת לו. אז אני אומר, אף אחד אפילו לא חשב להגיע.
לא, אני יודעת, הם לקחו סירים מנוגה.
נכון, אז הייתי צריכה לנסוע בכזה כביש שהוא לא כביש.
אבל לא הבנתי, זה לא בגן התפוח?
כן, אבל שם עושים שינויים בכביש, אז אי אפשר להגיע אליו.
כי היא רוצה שאני אביא לה עוד קיגל היום לשם. זה בלגן להגיע לשם, את צריכה להגיע מאיזה כיוון אחר, לא מהמקום הרגיל.
ואיך היא נראית לך, יעל? בסדר? בסדר גמור, כן. היא אמרה משהו על בארי, איזה?
אני שאלתי אותה, שאלתי אותה, את מפטפטת איתו קצת?
כן, קצת.
זהו?
לא, כאילו, כן, לא, לא, לא לחפתי עליה.
כן, היא בקטע איתו, בקיצור. כן, די מתלהבים. יאללה, ביי.
ביי.