עוד סקר, רציתי להגיד לך שאל תנסה לקנות לי שום דבר, הכול סגור,
שלא תנסתובל תחמור.
טוב, מה? הלו.
טוב, עד מה וחמודה שאת דואגת לאחרים?
לא צריך, באמת, לא צריך. אני, זה, רק העיקר שתהיו בריאים, זה ששמעו, בכלל לא עשיתי לך כלום, לכבוד ה... האמת שאני אגיד לך, בדוגרי שכחתי עד מקודם, שזה ה... כאילו, פתאום קלטתי לשים מה ש...
הערב הזה, שטובה עושה, שזה כאילו התאריך.
אבל תקשיב, בואו כבר נרגיש שכולם ירגישו טוב, מה?
טוב, בסדר.
אני רק רוצה לדעת שביעל עם קורונה ולהחזיר אותה לפנימייה, אז פשוט
אני לא עומדת על זה בשבילה. היא מוציאה אותך מדרשתך, אני יודע.
לא, היא במסכנה.
השנה מ-200:30 היא גם מתארת שנייה. זה לא טוב, זה לא בריא.
ממש לא טוב.
כאילו נורא פרצילית כזאת, גם עם הקאב,
כי אמרה לי שבכלל אני לא רוצה ללכת ונתן לי להסתיר לי, גם עם הלימודים,
כאילו, כמו שאני כל כך מתאמצת,
כאילו,
אתה מבין?
את מבינה שאנחנו עשרים כבר 23 שנים?
24, בני.
24?
כן.
אה, נכון.
שנה הבאה יהיה 25 ונעשה מסיבה גדולה, אולי ניסע לזה.
אבל תקשיב, אני באמת אמרתי לה, אני גם חושבת על זה, אם יהיה אפשר לנסוע לארצות-הברית בקיץ, לא אכפת לי העלויות.
בוא ניסע עם גילה, עם שירה, ויהיה לי גיפייה בקאפ, נעשה את הקיון,
נבקר את אלברט, זה יהיה טוב לו,
זה יהיה טוב לנו.
נחיה ונראה. זה שווה את הכסף הזה.
כן.
עכשיו היא מדברת עם אדמת המיעוט. אני אגיד לך, היא מסכנה, כי יש לנו גם אירוסים להודי.
אמרתי לה, אז תלכי, תעמדי שם כמה דקות אצלך. מה יכול להיות? מתי? היום?
כן, תצאי, תראי אנשים, טיפה.
היא לא מקרימה? היא אישה עשר דקות.
מה?
שהיא תהיה מרחוק.
אבל את יודעת, היא מקשה על עצמה כל כך,
בדוגו, היא כל כך מקשה על עצמה, היא כל כך תסריט.
את יכולה, עם מיעוט שלילית, לא להגיד לכם את הבדיקה.
תחזור למדרשה, הייתם עושים עוד שבוע בדיקה.
סתם, זה פשוט.
כואב לי פשוט כל כך. טוב, ביי. מה, אני מזליחה? רגע, אתה הולך להביא פיצה?
עוד מעט.
טוב, ביי.
די רעבים לי אותך, ביי.
ביי.