תקשיב, תקשיב, תקשיב, תקשיב, תקשיב, תקשיב, תקשיב, תקשיב, תקשיב, תקשיב, תקשיב, תקשיב, תקשיב, תקשיב, תקשיב, תקשיב, תקשיב, תקשיב, תקשיב, תקשיב, תקשיב, תקשיב, תקשיב, תקשיב, תקשיב, תקשיב, תקשיב, תקשיב, תקשיב, תקשיב, תקשיב, תקשיב,
תקשיב, רועי, רועי, אז אני אקנה עוד, אז אני אקנה עוד, בסדר.
רגע, אני לא מבין, למה את שואלת אותי?
אם התגובה היא כאילו שאני מנקה לי? למה אתה חושב שיהיו לך יותר מ-40 אנשים שיאכלו כל אחד קיגל אישי, זה המון.
רועי, אם נותנים לכל אחד שני קיגלים אישיים, אין מצב שיהיה רק 20 אנשים.
לא, זה טיפשי שנותנים שתיים.
לא.
אני חושבת שזה באמת מיותר לתת שתי סוגים.
כל ילד...
אני מבין, אז סתם דיברנו. טוב, בסדר, אני אקנה שיהיה, בסדר, אני אקנה.
רוני, רוני, אם ככה, רוני, אם ככה, אתה יודע, קטע, אז לא צריך יותר מ-40.
מה, מה שבא לך? מה שתקמנו? לא אכפת. אני חושב שזה מגזם, זה נכי, זה... טוב, ביי, אוקיי. ביי.