שירה לא עונה לי כבר שעות. בטח, אני הערתי אותה השנייה.
אני מתקשרת, אני לא מבין לך, היא דאגת, היא לא העירה אותה. את ביקשת להעיר אותה, היא ביקשה להעיר אותה בשבת. אבל אני אמרתי לה שאני הולכת לדמיון מהבית, אני הולכת לדוצאות, שאני מפה קטנה, חשבתי שהיא עושה לעצמו גם השחמאת.
לא השחקתי כלום, אמרתי לה שאני לא אהיה בבית.
טוב, לא חשוב, ברגע הייתי עושה.
טוב, בסדר, אני עוד מעט חושבים.