כן.
תקשיבו זה, אתה בבית במקרה?
כן.
הדחוף תוציא את הקיגל על זה שהוא לא נסרק.
טוב. מלבטה, רגע, תקשיבו רגע, יעל לא רוצה לבוא איתנו לאורך סולה כי יש שם מסיבה באחד וחצי,
היא רוצה שנעסוק אותה דרך באחד וחצי, אחד וחצי.
מאיפה?
מפה, מלומד בית שמש.
טוב.
אז אתה רוצה, אני לוקח עכשיו לאישה, אתה רוצה עוד איזה דקות ללכת לאורך סולה כי נסתר גם לחדור?
כן, אני אלך, אני ארד למטה בעשרה נגד.
טוב.
אתה רוצה טיפה לפני?
כן, אם אתה יכול, סתם, אני ארדם פה בטקנן, אני הולכת לאישה איזה דקה ואני מעריצה לי, אתה לא מבין איזה פסקים יש.
כל הרחובות אי אפשר לעבור בדולב, מה שמסורף.
טוב, אז בטקנן. סתם את אלוהים לנסוע. אבל אני ארד למטה בלב עליהם, מספיק.
בסדר, אבל תוציא את הקיגל ותביא אותו כשאתה יורד.
בסדר. תמיד את צקית.
לא יהיה לי. כן, אנחנו מביאים את הכול לנתניהם, ויהיה לו מלא אופן.
אתה מביא לו יעני ותוצאות.
איפה אני אחזור למישהו?
זה השאלה.
רגע, נראה לי אני אחזור על זה לך.
אין לי, אי אפשר, אי אפשר פה לזוז.
כן, אבל אי אפשר פה יהיה לאסור.
למה לאסור?
איפה? איפה? איפה? אין לי איפה לאסור.
גילן.
מה אני אעשה?
תעצרי לי את אריאל.
אין איפה, אתה לא מבין מה קורה פה. זה דת משוגעים.
ליד אריאל טולמן, אין מקום.
לא, אין פה מקום בשילומטר, יש פה סופצים שלהם, זה נכון להתפתחות.
תודה רגע, אדוני היושב-ראש.