לאו?
כן, צלצלת אליי?
כן, תקשיב, אני ואינה עשינו הליכה,
ופתאום אינה מרגישה טוב, ממש קשה לה.
לא הבנתי, איפה אתם?
אנחנו בעליך, אנחנו עכשיו ליד נוגה.
טוב, אבל מתחת, מתחת לנוגה.
ומה יש לה? כי אני במרכז.
מה?
אני נתתי גם להליכה במקרה, אני עוד לא במרכז, אני מדבר איך רציון.
מה יש לה? תן לי אותה, תן לי אותה רגע.
פשוט קשה לה, היא תהיה פלר, היא אומרת. היא עייפה כאילו ללכת או משהו כזה?
כן, נורא מגיעה זאת, לא יודעת, לא זו כמורה.
היא שרדתה משהו היום?
יש לי משהו היום?
כן, הוא לא בסוף היום.
בקיצור, לרוץ הביתה ולקחת את האוטו, או שאתם רוצים לחכות, או מה? לא, לא. שנתחיל ללכת. אנחנו נלך אם יהיה מאוד קשה, אז גם כן נתחיל.
לא, לא, תן לי את אימא רגע.
טוב. אני יכולה, בני, אני לא יודעת מה יש לי, אני כאילו מזיעה נורא ודופק מואש.
איזה באסה שאני לא מבינה בבית, מה אני אגיד לך? לא נורא, לא נורא, תקשיב, אני לא מבינה בבית. לא, את מתעלפת לך, מה? אני לא מתעלפת, אני לא מבינה מה יש לי, כי אני תמיד בכושר.
נראה לי שאני תכף אצליח.
תפסי לי תשישות, אם את לא מסתדרת, תגידי לי, בסדר?
אוקיי, ביי. ביי.